Teško bih mogla odvojiti jedan trenutak s kojim je ta ljubav započela, no od malena sam bila fascinirana slikarstvom… Portreti jesu česti motivi mojih slika, budući da mi omogućuju istraživanje ljudskog iskustva. Svaki portret mi omogućuje uhvatiti ne samo fizičke osobitosti, već i suptilna emocionalno psihološka stanja.
Osim toga, portretiranje je izazov – zahtijeva preciznost, strpljenje i razumijevanje ljudske forme i psihologije, što me konstantno potiče na rast i učenje.
Emanuela Lekić je riječka slikarica sa zagrebačkom adresom. Nakon završene Akademije likovnih umjetnosti u Zagrebu 2019., ostala je u metropoli gdje živi i stvara u svom ateljeu.
Iako se njezino slikarstvo mijenja ovisno o različitim životnim fazama, česti motivi Emanuelinih radova jesu portreti. Svoj umjetnički izričaj opisuje kao kombinaciju simbolizma i nadrealizma.
Nedavno je održala svoju veliku samostalnu izložbu u galeriji Lauba u Zagrebu, na koju je posebno ponosona, jer ju je najdulje spremala.
Cijeli “Kreativa” intervju s Emanuelom Lekić pročitajte u nastavku!
![Kreativa Emanuela Lekić: "Svaki portret mi omogućuje uhvatiti i suptilna emocionalno psihološka stanja." Kreativa Emanuela Lekić: "Svaki portret mi omogućuje uhvatiti i suptilna emocionalno psihološka stanja."](https://extravagant.com.hr/wp-content/uploads/2023/11/Ema12a.jpg)
Foto: Georgios Tsiolchas
Predstavi se našim čitateljima! Kako bi opisala svoju osobnost u 3 riječi?
Rođena sam u Rijeci, a odrasla sam u gradu Krku gdje sam završila srednju školu, opću gimnaziju. Diplomirala sam 2019. godine na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu, smjer slikarstvo, gdje trenutno živim i stvaram.
U tri riječi: uporna, sistematična i disciplinirana.
Kako i kad je počela tvoja ljubav prema slikanju, odnosno prema umjetnosti?
Zapravo, od rane dječje dobi pamtim crtanje kao svoj način komunikacije. Teško bih mogla odvojiti jedan trenutak s kojim je ta ljubav započela, no od malena sam bila fascinirana slikarstvom. Trenutak koji u zrelijoj dobi pamtim kao “prijeloman” za moje profesionalno usmjerenje bio je posjet Nacionalnom muzeju moderne umjetnosti u kojem sam po prvi put uživo vidjela radove Miroslava Kraljevića, Milivoja Uzelca i Vladimira Becića.
Temu tvojih slika čine portreti. Ima li neki poseban razlog?
Portreti jesu česti motivi mojih slika, budući da mi omogućuju istraživanje ljudskog iskustva. Svaki portret mi omogućuje uhvatiti ne samo fizičke osobitosti, već i suptilna emocionalno psihološka stanja. Osim toga, portretiranje je izazov – zahtijeva preciznost, strpljenje i razumijevanje ljudske forme i psihologije, što me konstantno potiče na rast i učenje.
Koju tehniku koristiš pri slikanju?
Gotovo sve moje slike su rađene tehnikom ulja na platnu. To je medij sa jakom povijesti i tradicijom, a omogućava mi bogatstvo teksture i dubinu boja koju često koristim u svrhu postizanja kontrasta i dubokih sjena.
Tvoje slikarstvo „koketira“ s metafizičkim i nadrealnim… Kad i kako si otkrila svoj umjetnički potpis?
Moje slikarstvo se mijenja i razvija s različitim fazama moga života, kao i različitim promišljanjima koja me okupiraju. Smatram da je upravo zato moje slikarstvo, bilo s aspekta tema ili motiva, promjenjivo. Moj umjetnički izričaj trenutno više naginjanje simbolizmu i nadrealizmu, ali koristim izražajna sredstva i tehnike drugih pravaca.
Slikaš li prema predlošku ili „in situ“?
Kako slikam realistične prikaze, naravno, koristim svoje fotografije kao predložak. Od fotografije i započinje moj slikarski proces. Često fotografiram prikaze koji mi se čine zanimljivim, a naknadno od tih fotografija radim digitalne kolaže koji mi služe kao predložak za nastanak slike. Taj proces kolažiranja trenutno zamjenjujem sa izradom fizičkih maketa koje mi služe kao pozornica na kojoj se odvijaju scene mojih slika.
Sudjelovala si na brojnim izložbama. Izdvoji mi svoje najveće likovne uspjehe!
Najveći uspjeh za mene je činjenica da mi je slikarstvo i dalje primarna stvar u životu, odnosno da se većinu vremena u danu mogu tome posvetiti. Nedavno sam u galeriji Lauba u Zagrebu imala samostalnu izložbu koja je bila poprilično iscrpna i ujedno sam tu izložbu najduže spremala, tako da bi to izdvojila kao zasada najveći uspjeh.
Što radiš kad ne radiš?
Veliki sam filmofil i film općenito ima jak utjecaj na moje slikarstvo, tako da kada ne slikam najčešće se volim opustit uz neki film. Iako i tada crpim inspiraciju za svoju sljedeću sliku.
Daljnji planovi?
Nedavno sam započela novu seriju radova u kojoj planiram spojiti fizičke objekte sa naslikanim formama i na taj način stvoriti nove narative na platnu. Što se umjetničkih aktivnosti tiče, za sljedeću godinu planiram odlaske na međunarodne likovne rezidencije te sudjelovanje na izložbama.
Kako i gdje ti se zainteresirani mogu javiti?
Sve zainteresirane pozivam da mi se jave preko mog Instagram profila @emanuela.leka. Svi zainteresirani koji slike žele vidjeti uživo mogu se javiti te ću ih rado ugostiti u svojem ateljeu u Zagrebu.
Autor: Marina Koprivnikar
Foto: privatni arhiv, Georgios Tsiolchas